Alahan tulla.
Hän ei taidakaan olla niin kovapäinen kuin luulimme.
Kuin kärpästä olisi lätkäissyt.
Pahin on ohitse.
Hänelle selvisi, mistä sinut on tehty.
Niin minullekin.
-Hei. -Hei.
Kaunko meillä on aikaa?
Hän viipyy kampaamossa tunnin.
Fuffi.
Olen pahoillani, mutta joudun perumaan aikani.
Onko jokin huonosti?
Ei, ilmottauduin vain vapaaehtoiseksi jakamaan näitä.
Lupasin kreiville jakaa ne tänään.
Olen mukana.
Ei sillä, että odottaisin ketään heistä tulemaan kampaamoon.
Ei se pelkästään sitä ole.
Kreivin mielestä meidän on oltava lujina.
Näihin ihmisiin ei voi luottaa.
Ennenkuin huomaatkaan, he ovat vailla töitä saadakseen ruokaa-
ja kerjäämässä ovien takana.
Eivät tämän oven takana.
Hyvä, Fuffi.
BOIKOTOI HAUREUTTA
Hiero kovempaa.
Hiero, hiero.
Hiero lujasti. Pidä pää liikkumatta.
Hei, Caroline.
Jos tahdot jotakin syyttää, niin minä-
saastutin hänet kaakaolla.
Ettäs kehtaat, äiti.
Hän on iloinen. Hän voi hyvin. Katso häntä.
Äiti minä..
Entä sinä äiti?
Voitko sinä hyvin?
Olen varma, että hän on sattumalta unohtanut kertoa.
Carol.
Miksi et näytä heille äiti,-
pelkäätkö? -Näyttäisit itse!
Insuliini pistoksia.
Hänellä on pahalaatuinen diabetes.
Hän voi sokeutua vuoden sisällä.
Voisitko kutsua minua narkkariksi,-
se kuulostaisi romanttisemmalta.
Ja sinä se vain istuskelet täällä syöttämässä hänelle herkkuja.
On pahempiakin tapoja kuolla.
Antaisit samantien rotanmyrkkyä.
Se tehoaisi nopeammin.
Carolilla on tapana dramatisoida.
Hänen kuuluu olla paikassa, jossa hänestä huolehditaan.
Ler Mortoir?
Olen mieluummin helvetissä.
Saatat joutuakin sinne, äiti.
Luc, tule.
En tahdo.
Hän viihtyy täällä. Se on hyväksi hänelle.
Minä päätän siitä, mikä pojalleni on hyväksi, rouva Muscat.
Kaada toinen kuppi.
Omapa on elämäni. Anna minun vielä nauttia, kun elän. Kuppi täyteen.
Armande, miksi et kertonut?
Onko tämä suklaapuoti vai rippituoli?
Uskallakin sääliä minua.
Anteeksi, olemme sulkeneet.
Hän haluaa vain limsan.
En tarjoile elukoille.
Vai niin.
- Hei. -Hei.
Olen juuri tehnyt tuoreita leivonnaisia.
Kiinnostaako ketään?
Vatsaan koskee.
Minulla on jotakin juuri siihen. Tulkaa sisään.
Entäs haureuden boikotointi?
Tulkaa sisään.
Vanhaa rohtoa.
Kaakaopuusta.
Maistuu omituiselle.
Ehkäpä isäsi tahtoo maistaa.
Ei hän ole isäni, hän on ponini.
Tässä. Se on paljon parempaa, kuin nuo lehdet.
Maistuu hyvältä.
Tule.
Pantoufle tahtoo tavata sinut.
Se on kenguruni.
Pistä poskeen. Se on suosikkisi.
Miten voit olla noin varma?
Anna mennä, maista.
Erinomaista.
Kiitos, minulla on kyky arvata.
Hyvää, mutta ei suosikkini.
Anteeksi?
No niin.
Paljon kiitoksia.
Voisin korjata tämän, jos tahdot.
En lasia, mutta-
voin tehdä lujakuntoisen puusta.
Kovin ystävällistä,-
mutta vaadin, että saan maksaa työstäsi.
Silloinhan meitä on kaksi.
Näkemiin.
Kiitos vielä.
Hän nauraa meille.
Nyt yksi niistä joki-asukkaista työskentelee hänelle.
Onko se ongelma? Kristushan opettaa..
Katso tätä.
Hän vaatii myyntipöytiä ja katutaiteilijoita-
hedelmällisyyden juhlaan pääsiäis sunnuntaina.
Hän kaakattaa meille.
Millon aiot tehdä asialle jotakin?
Tuolla.
Mistäpäin Australiaa Pantoufle on?
Pienestä kaupungista, Sydneyn ulkopuolelta.
Mitä se syö?
Lehtiä, ötököitä-
ja matoja, tietenkin.
Entäs suklaata?
Kengurut eivät syö suklaata.
Onko se edes maistanut?
Oletko koskaan maistanut suklaata?
Sitä ei kiinnosta.
Ei kiinnosta? Herra Pantoufle, olen yllättynyt.
Tuollainen maailmanmatkaaja-
etkä ole kiinnostunut uusista makuelämyksistä?
Saisit hävetä.
Minulla on erittäin hyvä tryffeli tässä-
jos se haluaa maistaa.
Tuhlaat aikaasi.
Voi, anteeksi.
Mistä tiedät, ettet pidä suklaasta-
jos kieltäydyt maistamasta sitä?
Pidätkö sinä madoista?
Mitä?
Mistä tiedät, jos et ole maistanut?
Hienostunut.
Lihaisa.
Ällöttävä.
Menehän, pikku kaveri.
Ole vapaa.
Huijasit minua.
Saatanalla-
on monia muotoja.
Joskus Saatana on laulaja, laulaen kauheaa laulua,
jonka voit kuulla radiosta.
Toisinaan, rivon kirjan kirjoittaja.
Joskus hiljainen mies vaanimassa koulunpihalla-
pyytäen lastanne leikkimään.
Ja toisinaan herkkujen valmistaja,-
noiden tyhjänpäiväisyyksien.
Sillä mikä voisi näyttää vaarattomammalta,-
viattomammalta,
kuin suklaa.
Kitisee hieman.
Hei, Guillaume!
Minulla on jotain uutta, mihin Charly ihastuu.
Tulehan, Charly.
Se johtuu minusta. Minun pitäisi lähteä.
Ei se sinusta johdu, vaan..
Missä olet ollut?
Olin huolissani.
Hei, puhun sinulle.
Tämä on kuin kaikki muutkin kaupungit.
Kerro mitä on tapahtunut.
Oletko Saatanan kätyri?
Ei ole helppoa olla erilainen.
Miksi emme voi käydä kirkossa?
Voithan sinä käydä jos haluat, mutta se ei helpota mitään.
Miksi et voi käyttää mustia kenkiä kuten muutkin äidit?
Se meidän pikku ylhäisyytemme, on niin hieno mies, että.
Ei ihme, että hänen vaimonsa juoksentelee muualla.
Hän on ollut Italiassa jo kuukausia, tiesitkö sitä?
Armande,-
koko kaupunki on minua vastaan.
Mitä voin tehdä?
Järjestä minulle juhlat.
Mitä?
Täytän keskiviikkona seitsemänkymmentä.
Näytetään niille paskiaisille, miten täällä tanssitaan.
Niin mutta juhlat...
Et ole kunnossa. Sinun on myönnettävä se.
Hyvä on, hyvä on.
Mutta jos teet tämän vuokseni, lupaan-
käydä katsomassa Le Mortoiria seuraavana aamuna-
ilman huolen häivää.
Jos järjestän juhlat tässä kaupungissa, kukaan ei tule sinne.
Heidän ei tarvitse tietää, kuka sen järjestää.
Armande kuulehan, minä..
Ei, kuule sinä.
Tarvitsen tätä.
Kun tarvitsen apua, pyydän sitä.
Pojat, tuokaa lisää puita.
Äidilläni oli tapana laulaa tuota laulua,-
silloin kun en saanut unta.
Auttoiko se?
En nuku oikein vieläkään, mutta kyllä se auttoi.
Mites se ovi?
Se kitisee.
Niinkö?
Onko Anouk kunnossa?
Hän voi jo paremmin.
Hyvä, entäs sinä?
Järjestän juhlat,-
jos sinne nyt joku sattuu tulemaan.
Kiitos.
Keitä on kutsuttu?
Joukko kyläläisiä.
Kerrohan, miksi välität siitä-
mitä nämä ahdasmieliset kyläläiset ajattelevat?
Et kai pelkää heitä?
Tuletko juhliin vai et?
En voi.
Siellä boikotoidaan haureutta-
ja minun on kunnioitettava sitä.
Se on ongelma.
Sitten jätän sinut kärsimään tuomiotasi.
Mikä se on?
Suosikkisi.
Suosikkini, ihanko totta?
-Kiitos. -Ole hyvä.
Olen mennyttä miestä,-
mutta se ei ole suosikkini.
Tulen joku päivä-
korjaamaan sen kitisevän oven.
Sinulle paljon.
Näetkö, täydellistä.
Hyvää ruokahalua kaikille.
Jos Kreivi saa tietää..
Kreivi ei ole täällä. Häntä ei kutsuttu.
Tuleeko Luc?
Heillä on varmaan muita suunnitelmia.
Luc.
Miksi olet nukkumassa?
Voitko huonosti?
Hyvää syntymäpäivää, isoäiti.
Kutsussa luki että viideltä.
Olisi pitänyt lukea se tarkemmin.
Jos olisit, niin tietäisit, että ei pitänyt tuoda lahjoja.
Älä huolehdi niin paljon siitä mitä pitäisi.
Pidätkö siitä?
Teit minusta nuoremman.
Hyvin dipomaattista.
Minulla on kaksi ilmoitusta.
Ensiksi: Jos pidätte siitä, mitä olette tänään maistaneet,-
tulette ihastumaan suklaa-juhlaani sunnuntaina.
Ilmoitelkaa eteenpäin.
Mitä on jälkiruokana?
Siinä tulenkin kohtaan kaksi.
Velvollisuuteni on ilmoittaa,-
että tänään täällä ei tarjoilla jälkiruokaa.
Ei jälkiruokaa?
Sillä se tarjoillaan Rouxin laivalla.
Minulle voi valittaa.
Herra Kreivi?
Kuka siellä?
Minun on puhuttava kanssasi.
Näettekö herra Kreivi?
Josephine on siellä, se typerä lehmä.
Jotain on tehtävä, Serge.
Jotain on tehtävä.
-Joko olet valmis? -Melkein.
Melkein.
Jätä ne, olet jo valmis.
Tule.
Tule nyt.
Minulla on suklaata kaikkialla.
Olet ihan kunnossa.
Luuletko että kaikki viihtyvät?
Olen väsynyt.
Vianne, Roux.
Kiitos.
Tämä oli..
Kiitos.
Vien sinut kotiin.
Herran tähden, älä hössötä.
Täydellinen ilta päättyy muuten perikatoon.
En ole mieltynyt suuriin, tunteileviin hyvästeihin.
Armande.
Minä huolehdin tiskeistä.
Taidan nukkua tuolissani tänä yönä.
Pidätkö siitä?
Kotisi seuraa mukana, minne menetkin.
Kyllä, miksi en?
Sinulla on varmaan vaikempaa.
Joka kerta rakentaa koti tyhjästä.
Ehkä tällä kertaa toimin oikein.
Mitä tarkoitat?
Ehkä jään.
Mitä?
Ajatteletko koskaan kuuluvasi jonnekin?
Hinta on liian suuri.
Lopulta välität vain siitä, mitä ihmiset odottavat sinulta.
Ei.
Onko se niin kamalaa?
Että ihmisillä on odotuksia sinusta.
Miten Anouk suhtautuu siihen?
Mihin?
Jatkuvaan muuttamiseen.
Oikein hyvin.
Hän käsittelee sen hienosti.
Hän ystävystyy helposti.
Hänellä on harvinainen..
Hän inhoaa sitä.
Vianne.
Vianne, tule.
Tule.
Viekää pois heidät!
Tarvitsemme enemmän! Nopeasti!
Anouk!
Äiti!
Anouk!
Ei!
Jeesus!
Tule takaisin!
Anouk!
Tule takaisin, Vianne.
Anouk!
-Pysähdy! -Ei!
Lopeta!
-Tule takaisin! -Ei!
Ei!
Tule nyt!
Miksi estit minua?
Oli liian myöhäistä.
Äiti!
Voi Jumalani, siinä hän on!
Äiti!
Anouska! Minä tulen!
Voi Jumalani!
Satutat minua.
Voi, Jumalani.
Halusin vain varmistaa.
Kyllä, voimme hyvin.
Sinä?
Ja tulin sanomaan..
Sanomaan hyvästit, tiedän.
Mitä?
Laivasi.
Menetit kotisi.
Ei.
Oikeastaan vain kulkuneuvon.
Miten sinä siis...
Pärjään kyllä.
No..
Vianne.
Kuuntele, minä..
Tiedän, olen pahoillani.
Olen pahoillani.
Isälläsi oli tapana pyöräillä tällä joka aamu.
Hän halusi sinun saavan tämän.
Lupaathan, ettet enää karkaa sillä tavalla?
Äiti, hän..
Mitä?
Mikä hätänä, Luc?
Vaikka emme tiedäkään-
Armande Voizin viimeisiä ajatuksia,-
voimme toivoa että ne olivat katumuksen ajatuksia.
Voimme toivoa, että hän pyysi Jumalaa-
anteeksiantamaan itsensä hemmottelemisen,-
joka pahensi hänen sairauttaan ja aiheutti hänen kuolemansa.
Voimme pysähtyä uudelleen tutkimaan omaa elämäämme.
Voimme vastustaa niitä,-
jotka johdattavat meitä kiusukseen.
Siunattu on se, joka kestää kiusauksen,-
sillä kun hänet on koeteltu...
Äiti.
Voitaisiinko jo mennä kotiin?
Tietysti.
Ihan miten vaan, äiti.
Vianne, halusitko minun-
aloittavan kuorrutuksen teon juhlia varten?
Vianne?
Halusitko..
Mitä sinä teet?
Lähden pois. Heti aamulla.
Armanden takiako?
Se ei ollut sinun syytäsi.
On vain aika, siinä kaikki.
Tällainen minä olen.
Uskoitko yhtään siihen mitä kerroit minulle?
Uskoitko että muuttuisin paremmaksi?
Oliko kaikki vain pilaa?
Minun on pakattava nyt.
Jos lähdet, kaikki palaa ennalleen.
Kaikki on ennallaan.
Ei minun kohdallani.
Ymmärrän tunteesi.
Anteeksi?
Ei varmaankaan ole helppoa-
kun hän on poissa.
En näytä tottuvan siihen koskaan.
Mutta pidän katseeni eteenpäin kunnes hän palaa.
En usko että kukaan pitäisi sinua vähempiarvoisena,-
jos olit sanomassa ettei hän palaa enää takaisin.
Hyvää yötä, Paul.
Caroline!
Olen pahoillani.
Minun täytyy puhua kanssasi.
Sisään.
Herra Kreivi.
Ei hätää.
Anteeksi että häiritsen, herra Kreivi.
Sehän oli oikein tehty, eikö niin?
Totta kai se oli, tiedän sen.
Se kaikki Josephinen kanssa...
Serge,-
Mistä sinä puhut?
Tulesta, herra Kreivi.
Tiedän että se oli oikein tehty,-
mutta en saa mielestäni niitä kasvoja ja huutoja.
Tuli,-
oli Jumalan teko.
Minä sen tein, herra Kreivi.
Mitä?
Sinä käskit, muistatko?
Sanoit: "Jotain on tehtävä, Serge"
Sinä käskit, eikö niin?
Ihmisiä olisi voinut kuolla.
Haluatko heidän verensä käsiisi?
Minun käsiini?
Pitäisikö minun mennä isä Henryn luo pyytämään anteeksiantoa?
Kuuntele, Serge.
Kuuntele tarkkaan.
Sinun on heti lähdettävä tästä kylästä-
ja et saa palata koskaan.
Miksi jättäisin kotini ja kahvilani?
Koska minä häädän sinut, sen takia!
Tekosi saattaa sinut avun ulkopuolelle-
minun apuni, kaikkien avun!
Ulos nyt!
Tai sitten kerrot poliisille tekosi!
Painu ulos!
Aika lähteä.
-Voi ei, minä en lähde. -Vaikeaa tämä on minullekin.
-Pantoufle inhoaa tätä. -Lopeta tuo.
Pue tämä päällesi.
Vihaan sinua.
Olet oikeutettu siihen. Sanoin että pue päällesi.
-No, tee se sitten itse! -En voi!
Ylös siitä.
Jalkani on kipeä, kuten Pantouflella.
Lopeta. Ylös siitä.
Pantoufle ei voi kävellä, enkä minäkään.
Kävele!
-Satutat minua! -No, lopeta sitten!
Päästä irti!
Ei!
-Epäreilua! -Lopeta!
-En lähde! -Lopeta tuo!
Äiti, olen pahoillani.
Olen pahoillani.
Älä huolehdi, äiti.
Ensi kerralla kaikki menee paremmin, vai mitä, äiti?
Menee se.
Kaikki menee hienosti.
Olen nyt valmis lähtemään.
Näinkö, äiti?
Juuri niin.
Onko tämä oikein?
Ei, sinun pitää leikata kulmittain, tällä tavalla.
Pysäytät sen tavallaan.
Korkeammalta.
Mitä mieltä olet näistä manteleista?
Ovatko ne tarpeeksi hienonnettuja?
Ovatko ne sopivia, Vianne?
Kristus on ylösnoussut.
Ystäväni, olkoon tämä pääsiäispäivä myös meille uudestisyntyminen.
-Anna meidän pyrkiä... -Ei, ei, ei!
Älä tukahduta sanaa uudestisyntyminen. Anna sen kaikua.
Olkoon tämä päivä myös meille, uudestisyntyminen!
Mehän kehoitamme seurakuntalaisia-
herättämään henkiin heidän moraalinsa.
No niin, hyvä. Koitahan uudelleen.
-Emmeköhän ole jo harjoitelleet tarpeeksi? -Mitä?
-Olen hyvin väsynyt. -Hyvä on, jätä se minulle,-
minulla saataa olla joitakin lisäyksiä. -Kiitos, herra Kreivi..
Vain muutamia lisäyksiä sinne tänne.
Mehän haluamme sen olevan täydellinen huomenna, eikö niin?
- Kyllä. -Kyllä.
Meidän on vastustettava pinnallisia, maallisia kiusauksia-
meidän kuolevaisten...Ei, ei.
Meidän on luovuttava maallisista, pinnallisista kiusauksista,-
joita kuolevainen ruumiimme kaipaa.
Caroline.
Kaikki ponnisteluni ovat olleet turhia.
Olen kärsinyt mielelläni.
Olen paastonnut.
Olen syönyt tuskin viikkoihin.
Olen pahoillani.
Anteeksi, kärsimykseni eivät ole juuri mitään.
Tunnen vain olevani niin eksyksissä.
En tiedä mitä tehdä.
Kerro, mitä minä teen.
Juo tämä.
Se virkistää.
Lupaan sen.
Juo nyt.
Olen niin pahoillani.
En kerro kellekään.
Parempi siistiytyä.
Pääsiäis-sunnuntai.
Saarna.
En tehnyt sitä valmiiksi.
Minä keksin jotakin.
En tiedä tarkalleen, mistä minun tulisi saarnata tänään.
Puhuisinko ihmeellisestä-
Herramme jumalisesta muodonmuutoksesta?
En oikeastaan.
En tahdo puhua hänen jumalisuudestaan.
Puhun mieluummin hänen ihmisyydestään.
Tarkoitan, kuinka hän eli maan päällä.
Hänen lempeytensä.
Hänen suvaitsevaisuutensa.
Kuulkaa, mitä olen mieltä.
Mielestäni emme voi-
mitata hyvyyttämme sillä, mitä jätämme tekemättä.
Sillä mitä kiellämme itseltämme,-
mitä vastustamme-
ja kenet suljemme pois.
Mielestäni hyvyyttä on mitattava-
sillä mitä hyväksymme,-
mitä saamme aikaan-
ja kenet me otamme joukkoomme.
Se ei todellakaan ollut-
isä Henryn tulisimpia saarnoja.
Eikä kaunopuheisimpia.
Mutta seurakunta koki uudenlaisen tuntemuksen tuona päivänä.
Hengen kirkkauden.
Vapauden vanhasta tyyneydestä.
Mahtavaa!
Herra Kreivi, maistakaa näitä.
Kiitos.
Jopa Kreivi de Reynaud-
tunsi itsensä oudolla tavalla-
vapautuneeksi.
Vaikkakin vie seuraavat kuusi kuukautta,-
ennenkuin hän tohtii pyytää Carolinea päivälliselle.
Ja mitä Josephineen tulee,-
hän otti vuokralle vanhan kahvilan-
ja nimesi sen uudelleen.
Mutta vieläkään viekas Pohjoistuuli-
ei ollut tyytyväinen.
Tuuli puhui Viannelle-
kylistä joihin tuli mennä.
Ystävistä avun tarpeessa.
Taisteluista, jotka piti voittaa.
Mutta jonkun toisen toimesta seuravan kerran.
Ja niin Pohjoistuuli kyllästyi-
ja meni menojaan.
Kun kesä koitti pikku kylään,-
uusi tuulahdus puhalsi lännestä pehmeästi ja lämpimästi.
Se oli vain säätöä vaille.
Toivottavasti se toimii nyt.
Roux!
Äitini tiesi että Rouxin paluulla-
ei ollut mitään tekemistä sen typerän vanhan oven kanssa.
Niin tiesin minäkin.
Luulin ettet koskaan arvaa.
Suosikkini, kuuma kaakao.
Tiesin sen.
Entäs Pantoufle?
No, sen jalka parantui ihmeellisesti-
ja se loikki kohti uusia seikkailuja.
En jäänyt kaipaamaan sitä.